TIDIGARE:
De kidnappade Osgood och vet var alla Zygoner finns.
-Vapenstilleståndet har brutits. -Ring mig nu.
De förvandlades till monster och anföll. Man vet inte vem som är vem.
Lägg av. De är ägg eller kokonger. Titta.
-Det är jag. -De kan inte vara kopior.
Zygoner gör inte så. Det här är människorna.
-Snälla! -Döda förrädarna.
Det kommer ingen förstärkning, va?
UNIT neutraliserat i Storbritannien. Mer eller mindre.
Jag beklagar, men Clara är död.
TANDKRÄM
Clara?
Jag hör dig inte.
Du är nog omringad av Zygoner. Ta dig till TARDIS.
De sa att jag inte kommer att landa. Vi får väl se.
Jag beklagar, men Clara är död.
Drömkontroll.
Det är ditt beslut, Doktorn.
Sanning eller konsekvenser.
Doktorn?
Miss.
ZYGON INVERSIONEN
Jag vet vad du är.
Snälla.
Jag ska befria dig.
Människor accepterar oss inte. Vi måste strida.
Du blir den första.
Den första som får människorna att förstå.
Hjälp mig!
Befälhavaren här. Den första har förvandlats.
Jag ska ta Osgood-lådan från UNIT.
Doktorn?
-Några frågor? -Varför en Union Jack-fallskärm?
Kamouflage. Vi är i Storbritannien.
Dina brillor. Jag lagar dem. Använd mina. De är soniska.
Lite meningslöst, som en visuell hörapparat.
Vad är det för fel med meningslöst? Jag uppfann en osynlig klocka.
Du pratar strunt för att lugna mig. Ett av dina kända karaktärsdrag.
Titta inte på min webbhistorik.
Jag sa "Titta inte".
-Varför sprängde inte Zygonen oss? -Det gjorde hon. Märkte du inte det?
Men om jag ville invadera jorden skulle jag döda dig först.
Jag skulle inte ens låta dig prata. En kula mellan ögonen.
-Tolv gånger om det behövdes. -Du har tänkt mycket på det.
Jag är ett stort fan. Men hon tvekade och gav dig en chans.
Hon har Claras minnen och borde veta bättre.
Du är tyst för att jag nämnde Clara. Du tror att hon kan vara död.
-Ja. -Hur är det med dig?
Jag vet inte. Jag hoppas fortfarande.
-Hur går det? -Illa. Prata om nåt annat.
Varför vill de bryta vapenstilleståndet?
De är inte rationella. De bryr sig varken om människor eller sitt folk.
De ser andra Zygoner som förrädare. Det är en utbrytargrupp.
-Clara? Nej, Zygonen som... -...förmodligen dödade henne. Läs.
-"Jag är vaken." -Vad betyder det?
Ett politiskt uppvaknande? Varför skulle hon skicka propaganda?
Jag träffade aldrig Clara. Ganska stark, va?
Hon var fantastisk.
Inte "var". Är. Det är från Clara, inte Zygonen.
-Hur? -Hon är inte död. Hon är i en kokong.
De behöver en länk till hennes hjärna men hon kämpar emot.
-Med sms? -Som människor gör.
Zygonen vet nog inte att den skickade detta.
Det är bara en teori.
Ja. Känner du dig fortfarande hoppfull?
-Det känns hemskt. -Då kör vi.
Hej. Om du ser det här har jag blivit fångad och förhörd.
Under förhöret berättade jag om Osgood-lådan.
Jag avslöjade var den finns och hur den öppnas.
-Och vet du vad? -Jag ljög.
-Lådan finns. -Men inte här.
-Så sluta leta. -Jag menar det.
Lådan kan bryta vapenstilleståndet.
-Den kan utlösa kriget. -Den kan utrota mänskligheten.
-Men det finns ett skäl till namnet. -Kan du gissa?
Hej!
Doktor John Disco. Det var mitt flygplan.
Jag hade ett stort flygplan för att kunna larva omkring.
Det kraschade med stort brak en kilometer ditåt.
Fast...
Det är ingen fara. - Det är väl ingen fara med oss?
Kör vidare.
VIDEOSAMTAL
Hon har svarat.
-Hej. -Du är död.
Jag är död nu. Kanske ännu mer död strax.
-Vad är din plan? -Jag har ingen plan.
Du invaderar inte planeter utan en plan. Det heter ju plan-eter.
Den där var bra. Kom igen! Den var ju bra, Zygella.
Kalla mig inte Zygella. Jag heter Bonnie.
-Du blinkar åt mig. -Jag blinkar inte.
Var är Osgood-lådan?
Du vet väl vad "blinkar" är? Jag får blandade signaler.
Jag är gammal nog att vara din Messias.
-Jag blinkar inte. Var är lådan? -Vi behöver ett fordon. Vanen.
Okej, icke-verbal kommunikation. Du kan säkert inte morse.
-Brillor, inställning 137. -Berätta!
Vi provar nåt annat. Frågor. Var är din kokong?
I en tunnel? I London?
Tack så mycket. Uppfattat.
Stanna där du är, Clara.
Vi kommer. Släpp inte in henne i dina minnen.
Vilka?
Berätta inte var Osgood-lådan finns eller vad den är.
-Zygonen hörde det. -Javisst.
Så hon lär rota bland Claras tankar.
Clara Oswalds tankar. Hon kanske går vilse där.
Jag har aldrig sett dig le förr.
-Bländande, va? -En signal från Claras mobil.
Där Bonnie sms:ade ifrån. En galleria, södra London.
London, kulturens vagga. Vi kommer.
Clara, var försiktig.
Hon lade upp en film.
En film på internet påstås visa en utomjording i södra London.
Där Bonnie sms:ade ifrån. Vi måste skynda oss.
Hej.
Det är ingen idé att zappa. Det finns inget bättre att se.
-Jag kan radera dina minnen. -Varför har du inte gjort det?
Är det svårt?
Vi ska se vad jag kan göra.
Det här funkar åt båda håll.
Jag vill ha dina minnen.
Eftersom du frågar kommer du inte åt dem.
-Jag kan tvinga dig att berätta. -Då hade du redan gjort det.
Jag kan döda dig.
-Gör det, då. -Du tror att du synar min bluff.
-Det gör jag. Du behöver mig levande. -Som informationskälla.
-Ställ frågor, då. -Bäst att du inte ljuger.
Jag är en utmärkt lögnare. Du vet inte om jag ljuger.
Åh, Clara. Jag som trodde att du var klyftig.
Våra hjärtan är länkade.
Slag för slag. Det enda vi inte kan göra är att ljuga för varandra.
Det skrämde dig, va?
London.
-Vilken håla. -London är okej.
-Nej, det är en håla. -Men du är ju här ofta.
Och då blir jag kidnappad, torterad, beskjuten och utrotad.
Det betyder inte att jag gillar stan.
Här spelades filmen in. Bonnie var här. Kom, Doktorn.
-Luften är elektrisk. -Det stinker. Det luktar...
...grillar.
Hör på. Så här ska vi göra:
Jag ska ställa frågor och om du inte svarar sanningsenligt-
-dödar jag dig. Förstår du?
Ja.
Jag slaktar dig i kokongen. Ljuger jag för dig?
-Nej. -Då börjar vi.
Var är Osgood-lådan?
Svara, Clara. Sanning eller konsekvenser.
Du dör om du ljuger. Var är den?
UNIT:s HK, under Towern.
-Var exakt? -Det svarta arkivet.
Det mörka lagret för förbjuden utomjordisk teknologi.
-Vilka har tillgång till den? -Osgoods.
Bara Osgoods?
Doktorn förseglade det för UNIT.
Undvik inte frågan. Är det bara Osgoods som har tillgång?
Doktorn också.
Vem mer?
Du.
Du har tillgång.
-Ja. -En nyckel eller en kod?
Nej, ett pass. Ett lösenord. Säg det nu.
Det kan jag inte.
-Intressant. Du ljuger inte. -Nej.
-Men du har tillgång. -Ja.
-Säg det nu. -Det kan jag inte. Jag ljuger inte.
Jag kan inte ge dig tillgång.
Hur kommer du in där?
-Det är automatiskt. -Men hur? Berätta.
-Genom mitt kroppsavtryck. -Jaha, ditt kroppsavtryck.
Du kan inte ge mig tillgång, för jag har redan tillgång. Jag är du.
Vad kommer jag att hitta? Vad finns i Osgood-lådan?
Clara?
-Lådan bryter vapenstilleståndet. -Hur?
Det är en knapp i lådan.
Trycks den in så demaskeras alla Zygoner på jorden i en timme.
Varför ler du?
Masspanik, följt av krig. Varje Zygon på vår sida.
20 miljoner Zygoner mot 7 miljarder människor.
Ni kan inte vinna!
Då dör vi i elden i stället för att leva i bojor.
-De flesta av din sort vill inte det. -De får inte välja.
Dags att du ställer den viktigaste frågan.
-Vilken? -Jag väntar.
Varför kallas den Osgood-låda?
-Det säger jag inte. -Jag vill höra dig skrika.
Du får svaret när du kommer dit.
Och då vill du tala med mig igen.
Ljuger jag för dig?
Vi ses.
Vad heter du?
-Osgood. -Nej, ditt förnamn.
Vad heter du i förnamn?
Basil.
Petronella.
Vi håller oss till det vi hade.
Jag måste fråga dig.
För det är viktigt. För det kan spela roll.
-Vad är viktigt? -Är du människa eller Zygon?
Vi kan hjälpa dig.
Det var inte jag.
De attackerade mig. De såg mig. Jag var tvungen...
Det är okej.
Det kom en befälhavare. Hon förvandlade mig tillbaka!
Vi kan hjälpa dig.
-Eller hur, Doktorn? -Jag är inte säker.
Snälla! Kom tillbaka!
Nordamerika rapporterar till ledningen.
Jag ska till det svarta arkivet. Du följer med.
Hitta Doktorn först. Kopiera honom och döda honom.
Det blir ett nöje.
Jag kan inte hjälpa dig nu.
-Varför? Jag var lycklig här. -Jag förstår.
Jag kan inte förvandlas. Jag kan inte gömma mig.
Låt oss hjälpa dig.
Ni är sanning eller konsekvenser.
Nej, verkligen inte.
Det är inte min strid. Jag har aldrig velat strida.
Jag ville bara leva här. Varför får jag inte bara leva?
-Vi är på din sida. -Jag är inte på nån sida.
Det här är mitt hem.
-Hör på. Vi är inte de. -Jag kan inte återvända nu.
Ni har tagit mitt liv.
Sluta!
De kommer att döda mig.
Där är det, Osgood. Det är planen.
Demaskera alla. Skapa rädsla, paranoia och orsaka krig.
-Kate, allt väl? -Självklart.
Jag hörde annat.
Jag mår bra. Vi vet var Zygonernas kommandocentral är.
Det är precis den vi letar efter.
Här är det - det svarta arkivet.
Jag tycker om att vara dig, Clara. Alla vinkar förbi dig.
Hur fungerar det här?
De gillar grottor. Hur många kokonger är upptagna?
-Det vet vi inte. -Vilken är Claras?
-Märkligt. Den var här förut. -Doktorn?
Jag tror att de är Zygoner.
Luriga apor.
Normalisera.
Clara, jag tror att du har nått slutet på...
-Doktorn är här. -Vi behöver honom levande.
Varför?
För att jag precis förstod varför den kallas Osgood-låda.
Det finns två.
Två Osgoods, Operation Dubbel. Vad trodde ni?
-Vad innehåller de, Doctor? Berätta. -En låda normaliserar alla Zygoner.
Och den andra? -Förgör dem.
Vilken är vilken?
Det säger jag inte.
Vilken låda normaliserar Zygoner? Berätta, annars dör hon.
-Det är krig. Våld bestraffas. -Döda henne.
Den blå! Den blå normaliserar ert folk!
Ljuger du? Ljuger du för mig?
Nej. När du öppnar lådan ser du det själv.
SANNING KONSEKVENSER
Ja, jag vet.
Ta hit honom!
-Förlåt. Självförsvar. -Du är dig själv.
-Jag är mig själv. -Hur överlevde du?
Fem snabba skott.
Förlåt. Jag vet att du misstycker.
Varför måste man döda för att bevara freden?
Är det alla?
Nej, det finns många fler. De var närmast.
-Du är dig själv. -Jag är mig själv.
-Men människa eller Zygon? -Mig själv.
-Hur är läget? -20 miljoner Zygoner som demaskeras.
Man vet inte om de är människor och de kan inte bekämpas.
-Det leder till en stor fråga. -Jag fruktade det.
Z-67, gasen som dödar Zygoner. Du tog den.
-Pappa vet ju bäst. -Det är det som finns i röda lådan?
Givetvis. Om jag minns rätt vänder gasen alla Zygoner ut-och-in.
-Du kan inte begå massmord. -Varför lämnade du gasen?
Lådorna tryggar båda folken. Du gick med på det.
-Nej. -Jo! Ditt minne raderades.
Därför fanns två Osgoods som vakter.
En människa, en Zygon för att värna hemligheten och freden.
Jag är verkligen ledsen, Doktorn. Men freden har misslyckats.
Följ med.
KONSEKVENSER SANNING
Det är lönlöst, Bonnie. Du kan inte vinna.
Det struntar jag i.
Sluta med det här. Jag tar båda lådorna.
Vi förlåter och glömmer och vapenstilleståndet består.
Vilken knapp ska jag trycka på? Sanning eller Konsekvenser?
Det är detta vi har väntat på. Dags att välja!
Ena knappen förgör Zygonerna med idioternas gas.
Den andra detonerar kärnvapen under arkivet.
Då förgörs alla i London.
Bonnie, raring. Ena knappen demaskerar alla Zygoner i världen.
Den andra gör att de inte kan byta form.
Då förblir de människor.
Jag gjorde detta på en väldigt viktig dag för mig...
-...och vapenstilleståndet ska bestå. -Det är fel.
Du bär ansvaret för allt våld och lidande.
-Nej. -Jo.
-Den här situationen är ditt fel. -Det är ditt fel.
-Jag var tvungen att göra det. -Jag med.
Vi behandlades som kreatur. Vi fick klara oss själva.
-Som alla andra. -Det är orättvist.
Orättvist? Det insåg jag inte.
Min TARDIS funkar inte och jag har ingen skräddare.
-Det är inte jämförbart. -De har hänt. Det är fakta.
Ni vill att grymhet ska föda grymhet.
Ni är inte överlägsna de som var grymma mot er.
Ni bara en ny skara som utövar grymhet.
En ny skara som utövar grymhet mot några andra-
-som sen är grymma mot er.
Enda sättet att leva i fred är om man är beredd att förlåta.
Varför inte bryta mönstret?
Varför skulle vi göra det?
Vad är ni egentligen ute efter?
-Krig. -På det viset.
Och när det här kriget är över, när ni har ett hemland utan människor-
-hur tror ni det kommer att bli? Har ni funderat på det?
För ni är nära att uppnå det.
Hur kommer det att bli? Beskriv det för mig.
Kommer ni att bo i hus? Vill ni att man jobbar? Tar semester?
Finns det musik? Blir det tillåtet att spela violin?
Vilka ska tillverka violinerna? Nå?
Du vet inte, eller hur?
För precis som alla andra barn som nånsin har fått utbrott-
-vet ni inte vad ni vill. Så låt mig fråga nåt om er nya, sköna värld.
När ni har dödat alla busar-
-när allt är perfekt och rättvist-
-och ni har det precis som ni vill ha det-
-vad ska ni då göra med såna som du?
Bråkstakarna.
Hur ska ni skydda er fina revolution mot nästa?
-Genom att vinna. -Jaså?
Nåväl, ni kanske kommer att vinna.
Men ingen vinner länge.
Hjulet fortsätter att snurra.
Så kom igen, bryt mönstret.
-Varför pratar du fortfarande? -För att du ska se.
Vet du vad jag ser, Doktorn?
En låda. En låda med allt jag behöver.
-50 % chans. -För oss också.
Såja! Fingrarna på knapparna!
Är ni redo att spela? Vem är snabbast och tursammast?
-Det är inget spel! -Nej, raring. Och det menar jag.
-Varför gör du så här? -Det vill jag också veta.
För att det inte är ett spel.
Det är en skalmodell av krig!
Varje krig som nånsin har utkämpats!
För det är alltid likadant.
När man avlossar första skottet vet man inte vem som kommer att dö.
Man vet inte vems barn som kommer att skrika och brinna.
Hur många hjärtan som kommer att krossas.
Hur mycket blod som kommer att spillas-
-tills alla gör det de alltid skulle tvingas göra: Sitta och prata!
Lyssna på mig. Jag vill bara att du tänker.
Att tänka är samma sak som att ändra sig.
-Jag ändrar mig inte. -Då kommer du att dö dum.
Eller så kan du kliva undan från lådan, gå ut genom dörren-
-och avbryta revolutionen.
Jag tänker inte sluta. Jag påbörjade det här.
Tror du att de skulle släppa mig?
Alla ni skrikande ungar är likadana.
"Ingen kan förlåta mig." Men så här är det: Jag förlåter dig.
Trots allt du har gjort.
Jag förlåter dig.
Du förstår inte.
Du kommer aldrig att förstå.
Förstår jag inte? Skojar du? Naturligtvis förstår jag.
Kallar du det här ett krig?
Det är inget krig! Jag stred i ett krig större än ni lär uppleva!
Jag gjorde värre saker än ni kan tänka er! Och när jag blundar...
...hör jag fler skrik än nån kan räkna!
Vet ni vad man gör med den smärtan? Ska jag berätta var den hamnar?
Man håller i den hårt!
Tills den bränner ens händer. Och man säger detta:
Ingen annan ska nånsin behöva leva så här.
Ingen annan ska behöva känna den smärtan.
Inte när jag har ansvaret.
Tack.
Jag är ledsen.
Jag vet. Tack.
Nå?
Den är tom, eller hur?
Båda lådorna. Det finns inget i dem.
Bara knappar.
Givetvis.
Vet du hur du vet det?
För att du börjar tänka som jag.
Rena helvetet, eller hur? Ingen ska behöva tänka så.
Och ingen kommer att göra det.
Inte när vi har ansvaret.
Nu har jag dig.
-Hur kan du vara så säker? -Du har en nackdel, Zygella.
Jag känner det där ansiktet.
Nu vet vi att lådorna är tomma. Det kan vi inte glömma.
Alltså... Så sa du de andra femton gångerna.
Du raderade inte mitt minne.
Nej, bara Kates. Och naturligtvis dina vänners.
När de vaknar minns de inte vad du gjort. Vår hemlighet.
-Ska du skydda mig? -Du är en av oss nu.
Hur kan du bara förlåta mig?
För att jag förstår dig.
Det fanns en annan låda. Jag skulle trycka på en annan knapp.
Det hade utrotat hela min ras.
Män, kvinnor och barn. Jag var säker på att jag hade rätt.
Vad hände?
Samma som för dig.
Jag släppte in Clara Oswald i mitt huvud.
Tro mig...
...hon stannar där.
Zygon-ledningen. Vapenstilleståndet gäller igen.
Alla ni...
...är säkra.
-TARDIS. -TARDIS.
Vad står det för?
-Skojar du? Det vet du väl? -Jag har hört olika versioner.
Det är en förkortning av Totally And Radically Driving In Space.
Vill du följa med?
Hela framtiden, hela historien-
-hela universum.
Mer än nåt annat.
Men jag måste nog stanna.
Jag har ett par lådor att hålla koll på och en värld att skydda.
För all del.
-Clara, kan du... -Vadå?
Vi ses i TARDIS, okej?
Javisst.
Ta hand om dig.
Ta hand om honom. Låt honom inte dö.
-Om han är jobbig, då? -Då går det bra.
Jag måste få veta.
-Jag är Osgood. -Människa eller Zygon?
Jag ska besvara den frågan en dag. Vet du när?
När ingen bryr sig om svaret.
Där fick du.
-Titta på hans ansikte. -Det är nästan orättvist.
Men jag... Hur...
-Tänk igenom saken. -Det vore inte rätt.
-Att använda Claras ansikte. -När det finns en vakans.
-Zygella? -Osgood.
-Men vem av er... -Osgood.
-Det kvittar vem som är vem. -Men Osgood lever.
Och inget ska stoppa oss.
Du är en heder för din art, Petronella Osgood.
-Nej, Basil. -Vi är en heder för båda våra arter.
Ni bör veta...
Jag är ett stort fan.
Du måste ha trott att jag var död.
Hur var det?
-Mitt livs längsta månad. -Det var nog bara fem minuter.
Det avgör jag.
-Glass? -Ja, glass. Sen fortsätter vi jobba.
-Vad ska vi göra i dag? -Det gamla vanliga.
Försvara jorden.
NÄSTA GÅNG
Titta inte på det här.
Du kan inte glömma det sen.
Vi ska ta reda på varför den här stationen tystnade.
-Vad är detta? -Morpheus.
Vad är Morpheus?
Maskinen koncentrerar den nattliga upplevelsen.
Du behöver inte sova på en månad.
Gratulerar. Du har besegrat naturen.
Du har även skapat en styggelse.
Spring!
Ingen kan stoppa dem.